År 1988. Sovjetunionen krigar i Afghanistan för nionde året.
KRASNOJARSK, SIBIRIEN, 1.1.1988
- Gråt inte. - Nej.
- Det räcker bara två år. - Här!
- Tshugainov! - Här!
- Är Rjabokon här? - De släpar honom!
Släpp inte fienden igenom!
Mamma!
Nu måste vi ta farväl.
Den här är till dej.
Bröder, gränsen är låst men vi har nyckeln i fickan!
Hit med bagaget!
Öl och brännvin på disken!
Din brud? Har du kommit på redan?
Hon släppte inte till, va'?
Oroa dej inte, det kommer nog gossar som kan tämja henne.
- Vad är det här? - Färger.
Vad har soldaten tänkt måla? Hjulen på pansarvagnen?
Tänk att han inte tog stafflit med...
Gioconda!
Tror du att hon väntar på dej?
Du klottrar brev till henne medan hon får i alla hål här.
- Varför jävlas du med mej? - Vill du dra mej på truten?
Låt komma!
Ta det lugnt, kompis. Jag ska nog göra soldat av dej.
Känner du reglementets order nr 1?
Soldaten ska uthärda soldatlivets alla svårigheter.
En kostym? Tror du att du ska på fest?
- Jag hade inget annat. - Vi byter. Du får cigaretter emellan.
Jag har ärenden inne i stan. Disco och brudar, nog fattar du väl?
- Jag fattar, men det går inte. - Fel svar.
Tjänsten är en skön dröm. Vill inte vakna.
- Förstås. - Duktig pojke!
- Ta bort klädet. - Förstås.
- Jaså, en skön dröm? - Så är det...
- Vad sysslar du med? - Håll dej stilla, skitarsel!
- Håll dej stilla, sa jag! - Ta det lugnt, pojke.
Vad stod det i reglementet om svårigheter?
Minns du?
Du minns, du minns. Nu kan du göra resten själv!
Pojkar, var är sjätte manskapet?
Vart är Rambo på väg? Packa dej...
- Lugna dej, Tshugun. - Vad då?
- Ingenting. Namn? - Volodja Vorobjov.
Ljutajev, Oleg. Men de kallar mej Råskinnet.
Ruslan. Volodja. Gioconda.
Stas. Seryi.
Rjaba. Tshugun.
Tills vidare är alla här.
Maka på dej.
Sitt... Sparven!
Vad hände sedan, Rjaba?
Kort sagt: jag vaknar på morgonen. Det surrar i skallen.
Jag tvingar upp ögonen. Men var är jag?
Ingen aning, hur jag har hamnade där.
Bredvid mej en flicka, naken...
Mitt emot hennes far, som vid en likkista.
"Pojke, du är i pisset. Hon är minderårig."
Flickan drar täcket framför tissarna och kikar helt oskyldig i golvet.
Vacker är hon inte! Som en bulldog.
Jag sa, det går inte, far lille.
Jag hoppar hellre under en pansarvagn än på den där. Så tog jag till sjappen.
Vem hinner först, jag hit eller han till snuten?
Jag gifte mej i går. Allt på en gång, bröllop och avsked.
Grattis nu i alla fall.
- En skönhet. - Hon sa, nu är jag din.
Hon tycker jag är en dumbom, som åker -
-och låter henne ha roligt i 2 år.
Hon grät hela natten. Jag lämnade min hustru orörd.
Då jag kommer hem ska jag kolla läget. Är inte allt i skick dödar jag henne.
En sådant avsked hade jag.
Det är han, där borta! Han i kostymen!
Allt är i ordning, pojkar. Lediga. Jag ska själv raka dej skallig, jag.
Det där är Afghanistans manskap, idiot!
Låt komma bara, fikus!
9 KOMPANIET
FERGANA, UZBEKHISTAN, DAG 3
Varifrån kommer du?
- Från Grozny. - Varifrån?
Från Grozny.
I så fall får du heta Pinochet.
- Vad då? - Pinochet.
Varför Pinochet?
Vet inte. Men varför inte Pinochet?
Är han där vår?
- Det var också ett plyte. - Varifrån kommer ni clowner?
Från Sibirien, kamrat kommendant.
- Jag är premiärlöjtnant Dygalo. - Va' falls?
Hör ni illa? Stig upp! Alla ska upp! Upp och det hastigt!
Ställ er på led! Man har mössan på i ledet!
Rättning!
Vi har tydligen inga blinda i gruppen.
Bakom berget där ligger Afghanistan. Så att ni inte ska dö genast där borta-
- ska jag plåga er i 3 månader 24 timmar om dagen, -
-från och med nu.
Har ni några frågor? Inte!
Vändning höger om!
Följ mej till barackerna.
I språngmarsch! Armarna böjda vid armbågarna. Marsch!
- Släktnamn? - Soldat Rjabokon.
- Släktnamn. - Soldat Tshugainov.
Bältet är ingen äggkartong.
- Släktnamn. - Soldat Bekbulatov.
Soldat Stasenko.
Soldat Petrovskij.
- Är det du som är konstnären? - Ja, kamrat premiärlöjtnant!
Vad gör du här?
I det civilia ritade du nakna brudar och blommor.
Kamrat premiärlöjtnant, om vi får tro Freud -
- sublimerar konsten de undermedvetna instinkterna. Även de våldsamma.
Ni är inte av samma åsikt enär
- Intellektuell. - Skyldig.
Ni kan bota mej.
Regel nummer 1:
En soldat är alltid redo för en attack.
- Bra. Släktnamn? - Soldat Ljutajev.
Regel nummer 2: Klokare än en officer är ingen annan än en äldre officer.
Glöm vilka ni är och vad ni visste.
Här är ni varken goda eller dåliga konstnärer.
Ni är ingenting. Ni är inte ens människor.
Ni är skit.
Men jag ska göra folk av er. Med de här två händerna.
- Är det uppfattat? - Ja!
Jag hörde inte. Högre!
Grupp 1 har lättare utrustning.
Spring du med lätt utrustning i buskarna med din brud.
Här hålls man säkrare vid liv ju mer ammunition man släpar på.
Uppgift: nedgör fienden.
Erövra toppen, säkra ställningarna. Anmäl er, då uppgiften är utförd.
Kamrat premiärlöjtnant, grupp 2 är redo!
På led!
Språngmarsch!
Ni fullföljde inte stridsuppgiften. Ni är alla döda! Du, du och du!
Skithögar packade i tvåhundra kilos zinklådor!
En passerande kolonn råkar i bakhåll.
Vad får en enda kulkärve till stånd -
- uppe på en sådan här platå? Fattar ni? Upp!
Dödingar, på med hjälmarna! Ner i språngmarsch!
Spring, sa jag!
Bara man redan var i Afghanistan.
Sparven. - Vad vill du?
Ta min snale och pissa. Jag orkar inte.
Titta där, Snövit!
Kom hit! Snövit!
Kom hit! Kom hit till oss! Var inte rädd!
Nu har man fjång hela natten lång.
Vem är hon?
Har du legat i koma? Snövit, sjukvårdarens dotter.
Där har många grabbar varit på. Hon har gett åt halva Afghanistan.
Bruden lär vara som pesten. Du knullar inte henne, utan hon dej.
- Också en sjukdom. Att vara sådan. - Se dej i röven, vetenskapare.
- Kunde man arrangera något med henne? - Vad är där att arrangera?
Hon funkar säkert som en Kalashnikov.
Man måste bara ta sej förbi två vakter.
De bryr sej inte, de åker snart härifrån.
Längre bort skickas de inte mera.
Vi måste stanna här i tre månader.
Sedan bär det av.
Hör nu här, Ljuty.
Skulle du gå till ett slikt kadaver som 40 killar redan har varit på?
- Nej. - Inte jag heller.
Om det serveras skit då svälter jag nog hellre.
Jaså. Men jag har ätit skit.
Säkert!
Har du någonsin varit så utsvulten att du inte har fått sömn?
På kvällen fick vi tre skedar trälim och så yrade vi på stan-
- och kikade genom fönstren, hur slika som du jagar brudar på krogen.
Fattar du? Och alla brudar var sådana där och jag fick aldrig några andra.
- Pojkar, ids nu inte... - Håll truten, fågelman.
Blanda dej inte i mina affärer - så blandar jag mej inte i dina!
Hon kan vara bättre än din brallis.
- Tigger du stryk ännu, va'? - Ljuty.
Vem är sovjetarmèns desant?
Sovjetarmèns desant är krigsmaktens styrka, stil och stolthet.
Vem är sovjetarmèns desant?
En förebild och föremål för avund - för dumskallar och civilister!
Och vilka är ni?
Vi är aspirantregementet och er personliga skamfläck!
Hör på. Han är en fullblodsidiot.
Inte alls. Men en sak förstår jag inte.
Varför går alltid grupp 1 i förväg -
- och håller en timmes tobakspaus när vi harvar och håller på.
Det kan visst välan inte hjälpas men vi kunde ändå byta tur ibland.
De har en smart chef.
Vi har Dygalo. Med andra ord en idiot.
Vilket jobb han har, skitstöveln.
Han är vansinnig på allvar.
Hela hans trupp stupade i Afghanistan-
- utom han som överlevde och hamnade här.
Härifrån skriver han till ministern att han vill tillbaka till fronten.
Vem saknar en galen karl där?
Därför är han så ilsken.
I pisset är vi, här gäller hårda tag.
Kompani, väckning!
Klädsel nummer fyra! Uppställning!
Varför vankar ni som gravida kärringar?
Varför sölar ni?
Ni är inga soldater utan gravida kackerlackor!
Trasslar fröknarna in sej i kjolfållarna?
Halt!
Fart på! Vi hjälper dystrofikerna.
Kompani, väckning! Andra plutonen, väckning!
Vad är det, soldat? Tillbaka hit, clowner.
Tio.
Hämta hit Tshugainov. Med språng!
Femton.
Framåt! Med språng!
Andra plutonen, nattro!
Lägre, lägre! Håll arslet ditt lägre!
Kompani, väckning! Andra plutonen, upp!
Håll den där skallen nere!
Krypskyttar tycker om uppstickande huvud.
Jag sa: fart på! Fart på!
Tjugo.
Kompani, nattro!
Vändning vänster, helt om!
Nu tog fan bofinken. Anmäl dej hos mej strax efter övningen.
Kompani väckning!
Inget masande! Fart på!
Vapnen upp!
Snabbare!
Andra plutonen, tillbaka!
Med språng!
Ljutajev, Rjabokon! Lyft soldaten.
Håll det i minnet, nu och alltid: en desant lämnar inte sina egna.
Tobakspaus, tio minuter.
Salte satan!
Varför måste vi bära dej varje gång? Som om inte den egna skiten var nog.
Varför dödar du mej inte?
Låt komma!
Jag orkar inte mer.
Stick då. I morgon vid inspektionen tar du ett steg framåt och säger det.
Ja! Och ni föraktar mej för det, eller?
Men det skiter jag i!
Kanske Olja orkar vänta. Så är det nog.
Jag lämnar också manskapet i morgon.
Jag fick ett brev av mamma.
För länge sedan.
Hon är sjuk.
Om jag stupar, har hon ingen längre kvar.
Men ensam sticker jag inte.
Kommer någon annan ännu med?
Förra kontingentens killar berättade-
- att de krigade en vecka i Afghanistan och så drällde de två på kasernen.
Dygalo tar livet av oss innan kriget. Vi sträcker benen i vädret här.
Vad säger du, Rjaba?
Är vi överens då, Sparven?
Vi kliver tillsammans ur ledet.
Rättning!
Giv akt!
Blicken mot översten!
Kamrat överste, regementet är i ordning.
God dag, kamrater desanter!
- God dag, kamrat överste! - Lediga!
Ni har allesammans beslutat att-
- tjänstgöra som volontärer i Afghanistan.
Jag ställer er en fråga som berör saken.
Har någon av er ändrat sin mening?
Jag kräver ingen orsak.
Ni förflyttas för fortsatt värnplikt i en annan enhet.
Vem vill inte flyga till Afghanistan?
Jag tackar er för era tjänster!
Jag tjänar Sovjetunionen!
Vi agerar effektivt! Vi agerar snabbt!
Det är ett stormgevär, ingen kvinna!
Döda! Var inte rädd för den!
Du har tid till ett enda slag och det räddar din usla röv.
Slå in revbenen! Slit ut tarmarna! Ta hit bössan, unge!
Så här gör man! Döda!
Soldat, kom hit! Ta den! Döda!
Vorobjov! Kom hit!
Stasenko! Hit!
Vapen och packning på marken! Kvickt!
Ge lite plats här omkring.
Slå honom. I plytet! Låt rasa bara!
Du är på väg i fält, slå!
På det där viset kan du kleta på dina luder i det civila.
Låt nävarna sjunga!
Rejäl kontakt nu! Båda två! Kraft bakom!
Slå först, Vorobjov! Låt rasa nu, snyggt!
Var inte feg! Inte ska man vara rädd!
Slå först!
Upp! Upp!
Slå ännu! Ända till slutet!
Stig upp! Upp!
Upp, soldat!
Upp!
Visa honom, Stas!
Igen! Den som faller, ska man slå ihjäl!
Bara döda skjuter ingen i ryggen.
Förlåt... - Bra, Vorobjov.
Vi fortsätter.
På ytan ser det ut som modellera.
Så där! Vi prövar allihop.
Vi känner på den, vi formar den. Lätt att trycka ut?
Den låter sej formas hur som helst.
Precis som en harmlös leksak.
Var och en har haft en sådan hemma. Alla har modellerat den till kaniner.
Men det ni har i era händer är också ett dödligt effektivt vapen.
Plastiskt sprängämne.
Enklare uttryckt plastid.
Den har sin egen kemiska sammansättning-
-som ni dock inte behöver känna till.
Plastiden är oersättlig.
Därför ingår den i varje desants utrustning.
Man kan fråga sej varför.
För det första:
Oarmerad är den fullständigt ofarlig.
Trevlig att hålla i och under handen.
Fickan tänjs inte, som man säger.
I strid är den gränslöst effektiv.
Den har en väldig explosiv kraft.
Dess bruk förutsätter viss kunskap.
Mer exakt. Soldat...
Det finns två elementära regler.
För det första: Ju hårdare du vispar desto hårdare kommer satsen.
För det andra:
Stoppa inte in den var som helst.
Den fungerar inte av sej själv.
- För en explosion behövs - vad då? - En tändsats.
Rätt.
Man ska trycka en tändsats in hit.
- Släktnamn? - Soldat Petrovskij.
Ni måste anmälas för kommendanten.
Stig in.
- Soldat Petrovskij anmäler sej. - Kom in.
Du skulpterade snyggt. Givetvis.
Kan du måla?
Jag studerade konstmåleri.
Ett stort porträtt?
Det kan jag.
Min flickvän skriver brev.
Vi blev bekanta före kriget.
Hon ber om ett fotografi. Jag kan ju inte skicka ett slikt här.
Kan du göra ett porträtt, utan de här...
En vacker bild.
Förstås. Målandet tar nog lite tid. Man kan inte göra det med en gång.
Inte åker jag tillbaka till henne mer.
Men vi kan ju skriva i alla fall.
Giv akt!
Framåt!
Traktorkarlar...
Där fick du!
Spana in!
Kisen är dränkt i piss!
Ni kan nog skratta - men jag har kojen under den där.
Man får väl sova med ett paraply då.
Jag förstod inte, soldat. Sa du någonting?
- Nej, kamrat premiärlöjtnant. - Och du då?
- Det bara verkade så. - Berätta. Så kan vi alla grina i bolag.
Det kvittar fast snoren rinner ur näsan.
Du kan skita byxorna fulla. Men ett uppdrag ska utföras.
Om du så skulle dö. Han utförde det. Vändning vänster, helt om!
Utan takt, marsch!
Basuppgifterna som ni behöver i kommunikationen med lokalbefolkningen-
-finns i det här häftet.
Det viktiga är, att då ni korsar gränsen-
-är ni i ett muslimskt land.
Islam är inte bara en annan religion.
Det är en annan värld med egna lagar.
Livet och döden...
...betrakta annorlunda.
Den rättrogne fruktar inte att stupa.
Om man stupar i krig mot de vantrogna kommer man till paradiset, -
- där man får allt det som fattades en i jordelivet.
Vatten, fruktträdgårdar...
Storbröstade damer.
Islams inställning till kvinnor är ett alldeles särskilt kapitel.
Muslimens heligaste är hemmet, haram.
Ordet harem härstammar därifrån.
Ordets andra betydelse är öförbjudetö.
Att se på muslimkvinnor, haram.
Allt som angår könslivet, haram.
Haram, då du gör en oförskämd gest som ni alla är vana vid.
För det kan man få en kula i skallen på en aldrig så ofarlig plats.
Å andra sidan besudlar muslimen aldrig sitt hem med blod.
Från den stunden, då ni kommer till byn är ni gäster.
Att döda en gäst fast han inte är en troende - haram.
Så därför, lägg det här på minnet:
Ni är inte i fara i byn-
-men strax då ni lämnar den-
-kan värden som nyss gav er mat-
-skjuta er i ryggen.
Att döda en otrogen är ett hjältedåd.
Det är ett steg på vägen till paradiset.
Jag säger er detta, soldater.
Afghanistan är en multinationell stat.
Populationen består av över 20 folk.
Tadsjikistanier, turkmener, uzbeker.
Pataner vid gränsen till Pakistan.
I väster har mongoliska hazarer bott alltsedan mongolväldets tider.
Ordet "hazar" betyder tusen på turkiska.
Är ni inte intresserad, soldat?
Kamrat kapten, gör det inte det samma vem man dödar?
Ingen har ännu någonsin lyckats ockupera Afghanistan.
Ingen, någonsin.
Kompani, upp!
Vad gör vi i Afghanistan?
Vi uppfyller vår internationella plikt genom att hjälpa vårt broderfolk-
- att hejda imperialisternas aggression!
Ge fyr!
Soldat Rjabokon upphörde eldgivningen!
I kärve, men uppe. Andas i jämnare drag.
Bra.
- Har du skjutit förut? - Nej, kamrat premiärlöjtnant.
- Yrkeskarl. Uppenbart utvecklad. - Hit med ett prickgevär.
Ja!
Soldat Vorobjov! Hit utan vapen!
Fäst den där i kanten.
Stiligt, Gioconda!
Ärligt sagt, varför drog du i fält?
Du fick väl kallelse från staben?
- Du förstår inte. - Förklara enkelt då.
Enkelt?
Ser du pansarvagnen?
Vacker, eller?
Massiv, inget överflödigt.
Vapnet är människans vackraste skapelse.
Under renässansen levde konstnären Michelangelo.
Man frågade honom hur han skapade sina figurer.
Han sa att han tog en sten och knackade bort allt det överflödiga.
Förstår du? Skönhet är avsaknaden av allt överflödigt.
I krig finns bara liv och död. Ingenting överflödigt.
Krig är vackert.
Jag vet inte om du är dum på allvar eller om det roar dej att prata smörja?
Vad är det för vackert i att magar öppnas, tarmar slits ut?
Leker du krig, för att fördriva tiden?
- Jag sa att du inte förstår. - Kyss röven!
Kamrater, post!
Lugna er!
- Vilken dag är det? - Onsdag, den tredje.
- Det var allt. - Hur så?
- Ge hit. - Flickorna bad mej på disco.
Jag knep ett par godingar till i kväll...
Du är stöddig, din skit.
Visa honom.
Soldater, stopp!
Giv akt! Ni ertappades.
Efter ringningen anmäler ni er hos mej.
Bra!
På led! Giv akt!
Vändning vänster, helt om!
Marsch!
Hastigt, hör nu här! Alla går rakt, vi sprider inte ut oss.
Stas och Rjaba, ni tar fast i benen och biter ihjäl dem om ni måste.
Pinochet, Tshugun och Gioconda följer med mej.
Marsch!
Rakt fram.
Kompani, väckning! Rör på er!
Alla till marken! Kryp!
Vi kryper snabbt! Vi kryper!
Va'?
Jag förstod inte! Upp, allihop!
Vem var det? Var det du? Jag hörde inte vem det var.
Var det du? Jag hörde inte vem! Kom hit!
Hade du något att säga till mej?
Säg något! Viska det i mitt öra!
Alla mot en, låt rasa bara!
Vi är alla baretter och ingen får reda på det här.
Vad är ni, män eller möss?
Värst vad han var ilsken.
I dag på staben berättade de att han hade anhållit om förflyttning-
- till Afghanistan för sej själv och oss.
I dag kom beslutet om avslag.
Halt, vem där?
Snabbare. Och tyst.
Håll i här.
Har ni tobak?
Nu sjunger hon igen.
Vilken flicka, pumpar som en k-pist.
Pojkar, börjar inte Dygalo söka oss?
- Knappast. - Varför inte?
Därför.
Ljuty! Jag undrade redan vem som sköt där med tungt artilleri.
- Blev det något kvar? - Ta.
Vi knullade för 1,5 års behov.
Ska vi röka en ännu?
Sparven, lilla fågel vet du, hur man rökte på barnhemmet?
Som zigenarna, en engångssats för alla.
Se nu på de där!
Pojkar, ett sådant schack ni är!
Jag älskar er allihop! Ni vet inte själva hurdana...
Sparven får ingenting mer -
-för annars måste vi släpa honom igen.
Nu är det min tur.
Vovka, är du en karl?
- Säg att du är. - Säg nu, är du en karl eller vad?
Jag har Olja, så du vet hurdan jag är.
Älska din Olja då.
Var och en har sin egen Olja.
Men du är en karl nu, - fast du har inte tagit din examen.
Det behövs.
Vi ska inte på södernsemester nu.
Man drar inte i fält med svendomen kvar.
- Låt gå nu, Sparven! - Gör ett karlajobb!
Om hon inte vill ha mej?
Hon vill, du är ju hennes favorit.
- Du ljuger! - Inte skulle ju pojkarna låta mej ljuga?
Det är dagsens sanning.
Hon tittar på dej hela tiden, men du beter dej som om du inte märker.
- Jag kan inte, när alla tittar på. - Vänta lite. Jag kommer strax.
Du är något slags specialfall, va'? Bättre än de andra?
- Jag förstår inte. - Sluta. Vi reder ut saken senare.
Sparven hjälper till, håller i benen?
Raka spåret till striden! Ingen återvändo!
- Mössan av! - Han stupade som en hjälte.
- Stas. - Ja?
Vad är det som tynger?
Hemlängtan.
Du är lite rädd tillika, eller hur?
Om man ska vara helt ärlig.
Jag är rädd.
- Alla blir inte skjutna där. - Ingen fara, om man blir dödad genast.
Det värsta är att ligga och lida.
I Tashkent låg jag på ett sjukhus som var fullt med soldater.
En halv säng för var och en.
En kille från vår gård kom tillbaka.
Annars var han frisk men en skärva krossade urinblåsan.
En slang gick ut från magen till en burk bunden vid foten.
Han kallades Dropparen.
Vad sysslar din Sparv med egentligen, knullar eller läser en bok?
Jag måste gå och kolla.
Ni är vilddjur hela bunten, fattar du?
Med vem som helst, var som helst.
Jag klarar inte av sådant.
Odjur!
Jag menade ju bara väl.
Varför tittar du så?
Har någon någonsin berättat - att du faktiskt är vacker?
Blev du kär? Vi kan gifta oss men de där börjar springa hos oss.
Du måste ju veta det.
Du är vacker.
Är du galen?
Jag är konstnär.
Venus, som stiger ur böljorna.
Venus!
Venus, som stiger ur böljorna!
Skönhetens gudinna!
Havet sköljer bort alla synder!
En evig vandrare utan synd! En gudinna!
Be!
Knäböj, eländiga!
Jag älskar er!
På led, uppställning!
Lediga!
Vändning, vänster om!
Till flygplanet med språng, marsch!
BAGRAM, AFGHANISTAN, DAG 153
Krasnojarsk! Någon från Krasnojarsk?
- Jag! - Du. Varifrån?
- Från Krasnojarsk. - Jag från Jershovka. Karln är granne!
- Kör inte. Kör bara inte! - Förstått!
Jag flyger bort!
Ta, lyckoamulett! Ta den, sa jag!
Fyra gånger över tiden. 28 strider. Inte en skråma!
- Ta inte från halsen! Förstod du? - Jag förstod.
Egen! Använd!
Nya kommer från oss. Ge den vidare.
- Ta inte från halsen. - Vad heter du?
- Oleg. Och du? - Kolja.
Titta där, pojkar.
Kapten! Till höger!
MOSKVA, 5197 KM
Till 4 kompaniet, följ mej.
Adjö då, pojkar!
- Morjens då. - Vi ses.
En hop kriminella, narkomaner alkoholister, sexgalningar.
Till 9 kompaniet, ni följer mej!
Hit föser de boskap.
Gå och häng er.
På led, uppställning!
Giv akt!
Soldater! Jag gratulerar er-
- för att ni har kommit till det hjältemodiga 9 kompaniet.
Förstår ni inte?
Jag gratulerar er för att ni har kommit till det hjältemodiga 9 kompaniet!
Hurraa! Hurraa! Hurraa!
Hohol, för dem till excercisfältet.
Jag kallas premiärlöjtnant Dödgrävarn.
Glöm vem ni var under utbildningen.
Här är ni varken goda eller dåliga. Här är ni absolut ingenting!
Det här är en favorit i repris.
Jag börjar nu utbilda er personligen. Jag ska göra soldater av er.
- Förstod du? - Ja, herr premiärlöjtnant.
- Ja, herr premiärlöjtnant! - Det lossade ju fint.
Soldat Tshugainov.
Varför är det här så smutsigt?
Det är den hjältemodigt stupade soldat Samylins vapen.
Med detta skördades åtta mans liv.
Det är en aning tillknycklat för det träffades av en granat.
Man kan nog få det i skick igen.
Pipan är vriden, hur kan man skjuta?
Idiot, du blev förärad ett berömt vapen.
Du borde vara stolt men i stället börjar du kverulera.
Kamrat... Underskrift!
Till vänster!
Marsch!
- Vem var er kompanichef? - Premiärlöjtnant Dygalo.
Jag trodde redan att han var förlorad. Där sov han.
Gnisslade tänderna. Han gick till anfall.
Ingen annan kunde sova.
Han fördes väl till sjukhuset i Tashkent.
Han var en trevlig filur. Han var rolig, en vitsmakare.
Han led av något. Vad var det, doktorn?
Rubbning.
Jag trodde du skulle säga något klokt.
- Ja, just precis... - Är Snövit där ännu?
Snövit? Visst.
- Vad säger du, konstnären? Liknar det? - Mer eller mindre...
En bekant gjorde det. Ur minnet.
Hohol, hör på.
Vapenlagrets ansvarige gav ut Samylins maskinpistol.
Han avskrev väl ett nytt och sålde det.
Så han gör vapenaffärer?
Den enes död, den andres bröd.
Är det sant, att vi ska dra i strid om tre dagar?
Inte i strid utan för att utföra ett militärt uppdrag.
Uppdraget är att inta en platå och skydda vår kolonn.
Är det allt?
Visst. Tror du det här är Stalingrad?
Kolonn, i rörelse!
En monumental karl. Han borde gjutas i brons.
Kagraman.
Ka-gra-man.
Ett smeknamn dushmanerna gav. Det betyder Den onde jätten.
Vår vän är den ende i sitt slag i hela Afghanistan.
Tre gånger har de föreslagit honom för hjältens titel, -
- men han bankar alltid stabschefen på truten i fyllan.
Han hamnar inte inför krigsrätt men medaljer blir det inte heller.
- Afanasi, vilka är de där? - De gröna.
Afghanarmèn. Våra allierade.
Det är omöjligt att försöka göra samarbete med dem.
De smiter sin väg genast då de känner lukten av striden.
Du tror att flanken är tryggad men så är de redan tre kilometer borta.
För de där skitbyxornas skull blev vi kringrända i en belägring.
- Var börjar dushmanernas område? - Strax bakom vaktposteringen.
Där har vi dem. De är så kompis och broder-
- men då natten faller gräver de fram vapnen.
Allah akbar bara och en kula i klotet.
Ni slog väl vad om det första skottet?
- Så klart. - Vad har ni för pris?
- En Marlboro-kartong. - En till från mej.
- Vem av er fick den första? - Samylin.
Han fällde den första men åkte först hem i zinkkista.
ASTAVA, DAG 164
Garnisonen längst borta. Vi för provianten dit och fortsätter.
- Ska du ta med den där? - Förstås.
Och du äter den, då den har vuxit.
- Ser jag ut som en korean? - Jäser det?
Vad tror du, förstås.
Vi tar fem liter till pojkarna.
Nå, ja, gossar, för dödandet?
- Vad har flickorna på sej nuförtiden? - Han har inte sett en civil på ett år.
- Klänningar och farmare. - Inte hjälmar ändå, kan jag väl tro.
Jag menade, hurdana klänningar?
På sommaren sådana kjolar-
-som blir genomskinliga mot solen.
Du tittar och tänker, en brottares ben, men de rör sej ändå.
- Så här långa? - Nej, längre.
Och slitsen är så djup -
- att klänningen fladdrar i vinden. De måste hållas i med båda händerna.
Ni har Gorbatshov, de pratar i radion -
- men jag förstår inte vad perestrojka är.
- Vad folk egentligen har för sej. - Håll mun nu.
Jag försöker diskutera här.
Hon går, och kjolen svänger hit och dit.
- Att på så vis går de? - Just det.
Jag blir alldeles sjuk.
Hur länge har ni suttit här?
- Ett och ett halvt år. - Femton månader.
Jag kan nog räkna utan din hjälp, förbannade tartar. Skit kan du snacka.
Jaså, tartar, säger du. Vad är du själv? En bergsget!
I går klev du lägre ner och hamnade raka vägen till kasernen.
Ta det lugnt nu, gossar!
Klockan 22 enligt Moskvas tid börjar vi vår önskekonsert.
Nå ja, karlar, ska vi delta?
Håll er lågt.
Morjens!
- Kommer de? - De kommer.
- Hur många? - Fem-sex, jag är inte säker.
30 meter till vänster i riktning Stora Tanden.
Där har vi dem.
Slå er bekvämt ner vid er radioapparat.
De ser ut att vara fem.
Ahmed...
Ahmed, är det du?
Ljosha! Salam aleikum, lilla sötnos!
Lever du ännu, förbannade skitarsel?
Du klarar dej inte, nu kommer döden.
Jag ska sprätta upp dej med händerna!
Jag dödar din mor, din far och dina bröder och systrar!
Du dödar ingen längre.
Ge fyr.
Nu följer en önskelåt med er favorit AC/DC. Låt rasa!
De sticker. Önskekonserten är över.
På återseende. Nu far vi, pojkar.
Stilla!
- Ljosha? - Nej, Volodja.
Salam, Volodja.
Är det du som är Ahmed?
Ja.
Jag måste ge mej av och väntar inte på dej.
Du från Tashkent? Far, mor från Tashkent?
- Krasnojarsk, Sibirien. - Oj, så kallt.
Flickvän i Sibirien? Du förälskad?
- Vad heter hon? - Olja.
- Är hon vacker? - Mycket vacker.
Jag har också min vackra Fatima.
Jag älskar henne mycket.
- Fästmö? - Ja, från grannbyn.
Fästmö. Kvinnan älskar.
Volodja. Jag går nu.
Snart. Jag går.
- Var det du som sköt? - Varifrån kom han?
Stolt folk, de rör sej mitt på dagen.
- Det är Ahmed. - Se på tusan, din vän!
Den skiten dödade tre av våra killar.
Et stinkende røvhul. Lad os se lidt nærmere på ham.
Man gratulerar, skär en skåra i kolven.
Till dej, Sparven.
Adjö, min vän. Vi ses aldrig mer igen-
-men ditt minne lever i våra hjärtan.
Nu sticker vi.
Kolonn, halt!
Hoppa av!
Ändhållplatsen, töm vagnarna!
Sten.
Sten?
Vi tar över och befäster positionerna!
- Kom hit. - Sten.
Förste, jag är tionde. I ställning.
Halt! Två steg bakåt!
Du vandrar som med din brud på stranden.
Ser du inte? En metallbit på marken.
Den allra slugaste minan.
Det är vår mina. Inte har de slika här.
Vi lägger dem, vi far själva till väders.
Om du kliver på den far benet med stövel och allt. På avstånd.
DZARDAN-HÖGPLATÅN, DAG 181
Ta en stor.
Var lägger du den? Dit ska den!
Rörelse till höger! Skjut ner i passet!
God dag, kamrat kapten!
- Titta där. Våran Rjaba. - Pojkar, för soldaten härifrån.
Truppen längst bort föll. Bara han lever.
Rjaba...
- Först! - Den förste är på plats.
- Andre! - Den andre är på plats.
Bröder, det var inte meningen...
Stas drömde visst en mardröm?
Upp, din skit.
Vet du hur det går till?
De kommer hit raka spåret och knivhugger alla de får tag i.
Trettio man. De skär halsen av oss, en efter en.
Så här. Från öra till öra, slaktar oss som svin.
På grund av ett sådant pisshuvu' som sover på vakten.
Det här är inte övning, det är krig! Inga alternativ finns, här dödar man!
För bort den här skiten härifrån.
- Vorobjov! Du ersätter honom. - Ska ske.
Afanasi, Kurbashi, ni följer mej.
DZARDAN-HÖGPLATÅN, DAG 210
- Så fin. - Gör du en till mej också?
Förstås.
- Gioconda! - Ja?
- Hohol har ärende. - Jag gör den, då jag kommer tillbaka.
Kamrat premiärlöjtnant, soldat Petrovski på plats enligt order.
Vi slår de här i bordet -
- och så får du ännu en kokard på köpet.
Börja rada pengar på disken.
Du är två minuter försenad. Hämtade du?
Nu förstår jag inte. Fittas du?
Ingen har något. Det är allt.
När kommer kolonnen? Det tar väl en dag, ett par, en vecka?
Om en timme hämtar du två askar hit.
- Var ska jag ta dem? - Hitta, stjäl, krysta fram. Fattade du?
- Ja, herr premiärlöjtnant! - Dela korten.
Stas, har du stickor?
Du där!
Stanna!
Stanna, för satan!
Stickor?
Fattar du, tändstickor?
Jag ge dej den här.
Mums. Jag ge den här dej.
Du ge tändstickor till mej.
Får inte.
Haram.
Får inte.
Gå! Gå!
Kom hit. Vem gav lov att lämna vaktposteringen?
Pisspicasso söker äventyr.
- Tre vaktturer efter varann. - Ja, herr kapten.
Aivazovskij, horyngel.
Varför stannade du så länge? Vi gjorde oss just redo att utplåna byn.
Fick du?
Bra.
Fosterlandet glömmer inte detta.
De kommer!
Hur många är de riktigt...
Hur slapp de ända hit?
Eld!
Pilen! Pilen!
Det här är Höken!
Ge täckning!
Kurbashi! Ge täckning!
Bakom stenarna!
Stas, ta kaptenen!
Kamrater, framåt!
I skydd!
Till attack!
I skydd!
Halt!
Var är bössan, Sparven?
Vi sticker, de är redan i sin by.
Hohol i mitten, jag tar höger flank.
Framåt!
Kurbashi, gården till höger.
Stas, Ljuty. Gården rakt framför.
Var är han?
Vart ska du? Vart?
Eld upphör!
Det gör ont, förstås gör det ont.
Hohol, vi sticker nu. Nu tar fan bofinken.
Suojaan! Ta skydd!
Var då, var?
Hit, Stas är sårad. Spring!
Vi sticker!
Håll ögonen öppna.
Vad är det, Stas?
Stas, slut inte ögonen, se på mej.
AFGHANISTAN, DAG 237
Nu.
Ta i här!
Se vad de där djävlarna gör.
Nu försvinner vi!
Jag ska visa dej!
Ta skydd!
Förbannade djävlar! Skjuter sina egna innan de åker hem, för några konserver.
Jaså, hem. Borde man packa väskorna?
Kanske de var på väg till garnisonen.
Lite livsåskådning behövs här också.
Vet ni vad Sparven är för sorts karl? Berätta, fågelman. Skäms inte.
Inte skäms jag, jag studerar språk.
Sparven är vår lärare!
- Vad är det för lustigt med det? - Lärarna var rädda för vår klass.
- Hur många pojkar var i årskursen? - 3.
Och brallisar?
52.
Var du med dem alla?
Ids inte nu, han har ju Olja.
Någon gång måste jag komma enkom för att se på Olja, naturmiraklet.
Han står vid tavlan, pekpinnen i handen.
Tillsammans med Gioconda.
- Kurbashi börjar skära i mänskor. - Det gör jag inte. Det här räcker nog.
Hellre blir jag veterinär. Sköter hästar och får.
Hohol då? Vad ska du göra när du kommer hem från Afghanistan?
- Jag börjar supa. - Visst, du super en vecka, men sedan?
Jag super mer.
- Och sedan? - Jag super mer.
Tills jag glömmer allting.
Sedan stiger jag upp, tvättar plytet och börjar leva igen.
Om det lyckas.
NYÅRSAFTONEN 1989, DAG 267
För din skull slank Krasnojarsk förbi.
Tack och lov. Vladivostok skickade ved redan på kvällen.
- Tsugun! - Niin?
Stängde du kanistern med dricka?
- Varför är den stängd? - Var är den?
Jag glömde bara.
Visst ja, du glömde. Du ville supa i smyg under täcket.
Bröder.
Pinochet! Var hälsad!
Vad för dej hit?
- De sände mej. - Av vilken orsak?
Jag slog in tänderna på en fjant. Han sa att jag smackade som ett svin.
För muslimer är det ett smutsigt djur.
Ta lite sprit!
Det här är Afanasi. En faslig mänska.
Kurbashi, sanitär.
Han där är Hohol.
För somliga Hohol, för andra kamrat premiärlöjtnant.
Serjoga är en av våra pojkar, en äkta dygaloist.
Ska vi sätta oss? Slå i.
Karlar, Gorbatshov talar redan. Vrid upp.
För det gamla året. Lycka och välgång.
För att allt ont ska stanna i förra året.
Slå genast upp en till.
- För hemförlovningen! - Hemförlovningsår, pojkar!
Häll upp.
Bröder. Den tredje skålen.
För våra stupade kamraters minne.
Samylinin.
Rjaballe.
För alla dem som inte överlevde.
För Stas.
Sov inte, du förvandlas till en get!
Mannar!
Kompaniet redo till strid!
- Ta kontakt med Höken, snabbt! - Patroner!
De där kämpar till siste man.
Försök komma bara!
Ta skydd! Eld!
- Några sårade? - Vi har två här.
Se nu, så många de är!
Slynor!
Ännu en! Ta skydd!
Var är kaptenen?
Sparven, till kaptenen. De där slaktar oss allihop!
Till granatkastarna!
150 man mellan stenarna.
Fullträff!
Hämtade de sårade hit.
- Kaptenen har stupat. - Vilka officerer är kvar?
Finns det någon?
Kompani! Lyssna till mina order!
Starlej stupade!
- De kommer! - Till attack!
Hitåt, din rövare!
Sparven, Tshugun: i mitten!
Släpp dem inte i närheten!
Det här är så totalt vansinnigt.
Spara raketerna. De behövs ännu.
De måste ju komma när vi inte kontaktar dem.
Vad gör du med maskingeväret?
Granaterna är slut.
Granatkastarna är förstörda.
De väntar på transport. Vi betyder inget.
Mera!
Sparven, är du vid liv?
- Jag fryser. - Håll ut ett tag till.
De våra kommer, med helikoptrar.
I Tashkent... är det varmt -
-och där finns snygga sköterskor.
- Hur länge har vi suttit här? - 3 timmar.
Det börjar om en stund.
Ta skydd.
Nu kommer det granater.
Kurbashi hit! Hohol blev träffad.
Sparven, kryp hit!
Kryp!
Kryp hit!
- Är någon ännu vid liv? - Jag är här!
- Någon annan? - Inte här i alla fall.
Slynor!
Är någon officer vid liv?
- Vilka av de äldre? - Ingen.
Hör nu på mina order!
Räkning. Börja från kanten!
Ett.
Två.
Tre.
Fyra.
Fem.
- Sex. - Sju.
Vi samlar de kvarlämnade patronerna.
Jag har två.
Granaterna tillika.
De här stoppar ingen attack.
De rör på sig.
De kommer snart, då är vi färdiga.
På min order.
Attack!
Framåt!
Kamrat överste!
9 kompaniet fullföljde sitt uppdrag.
Kolonnen kan köra in.
Ingen kolonn kommer. Vi kan ge oss av.
Kamrat överste, vi har tagit kullen-
-kolonnen kan komma.
Hör du? Varför fungerade kontakten inte?
Kriget är över! Vi åker hem!
AFGHANISTAN, ZAYGANI, 9.2.1989
Vi lämnade Afghanistan.
Vi, 9 kompaniet, vann vårt krig.
Då visste vi ännu inte mycket.
Som att om två år fanns inte landet som vi hade kämpat för.
Att det blev på modet att bära en obefintlig stormakts medaljer.
Vi visste inte att Dygalo och hans läger fördes till Ryssland-
- där han dog av en hjärtattack mitt i excercisen.
Vi visste inte att Snövit och hennes mor-
- stannar kvar i en övergiven stad vid Afghanistans gräns och försvinner.
Och alla försvinner.
Somliga till himlen, somliga till helvetet.
Det visste vi inte då.
Inte visste vi heller, att då armén lämnade landet blev vi -
-helt enkelt bortglömda på högplatån.
Vi lämnade Afghanistan.
Vi, 9 kompaniet.-
-vi vann.
Baserad på verkliga händelser den 8.1.1989 på Dzardan-högplatån.
Tillägnad min far.